### Ievads NFS

NFS ir standarta failu apmaiņas protokols, ko izmanto Unix sistēmas. NFS ļauj vienai sistēmai eksportēt direktoriju tīklā uz vienu vai vairākiem citiem resursdatoriem, ļaujot šo saimniekdatoru lietotājiem un programmām piekļūt eksportētajiem failiem tā, it kā tie būtu lokāli.

NFS serveris ir sistēma, kas eksportē vienu vai vairākus direktorijus, savukārt NFS klients ir sistēma, kas no servera ievieto vienu vai vairākus direktorijus. Saimnieks var būt gan NFS serveris, gan citu serveru klients.

Serveris kontrolē, kuri klienti var uzstādīt eksportēto direktoriju, pārbaudot klienta IP adresi, salīdzinot ar pieprasītā direktorija atļauto saimnieku sarakstu. Serveris arī var noteikt tikai lasāmu vai tikai lasāmu eksportu noteiktiem klientiem.

Atšķirībā no citām tīkla failu sistēmām, pievienojot eksportēto direktoriju, NFS klientam nav jāpiesakās serverī. Serveris uztic klientam autentificēt lietotājus (vai nu ar Unix akreditācijas datiem, vai izmantojot Kerberos5 autentifikāciju) un, piekļūstot eksportētajiem failiem, nodrošināt pašreizējā lietotāja ID. Tādējādi eksportēto direktoriju uzstādīšanu vajadzētu atļaut tikai uzticamiem klientu resursiem.